JEG ER DINA
Jeg er Dina. Dette er min historie.
Dina? Hvad laver du?
En, to, tre, -
- fire, fem, seks, syv, -
- otte, ni...
- Det er langt væk. - Ja.
skal vi gå i seng igen?
Jeg er bange. Jeg vil sove hos dig og far.
Du er da ikke bange for noget som helst.
Dina!
- Mor! - Dina?
Pas på.
Det var Dina, der gjorde det.
Far... Far...
Nej!
Er du sulten?
- Dina! - Tomas. Kom ned deroppefra.
Fader vor, du som er i himmelen.
Helliget vorde dit navn, komme dit rige.
Ske din vilje som i himmelen således også på jorden.
Giv os i dag vort daglige brød, og forlad os vor skyld, -
- som også vi forlader vore skyldnere.
Og led os ikke i fristelse, -
- men fri os fra det onde. Amen.
Fader vor, du som er i himmelen.
Helliget vorde dit navn, komme dit rige.
Ske din vilje som i himmelen således også på jorden.
Giv os i dag vort daglige brød, og forlad os vor skyld.
Jacob... Min ven i nøden.
- En tur til Bergen vil gøre dig godt. - Ja.
Far så mig ikke, -
- fordi mor var borte.
Gud var også borte.
Jeg er Dina.
Jeg var ingen.
Vi legede en leg sammen, mor og jeg.
På klippen.
Det var en simpel leg.
Jeg drejede rundt og talte så mine skridt, -
- mens jeg gik i en tilfældig retning.
Hvis jeg gik ud over klippen...
... skulle hun komme og gribe mig.
Men det gjorde hun aldrig. Jeg kunne kun tælle til tyve.
Dina!
Er De sikker på, at De vil have hende herind?
Ja. Gå bare. Halløj.
Kom her.
Kom herhen. Den er til dig.
Kom og tag den.
Ja. Kom nærmere.
Kom nærmere og tag den. Tag den.
Ja, ja... Tag den.
Nu må du tage dig sammen. Du må tænke på Dina.
Hun har brug for undervisning.
- Hun er som et vildt dyr. - Det ved jeg.
Jeg ved, hvordan hun er.
Men ser du...
Når hun står foran mig, -
- er det eneste, jeg kan høre, Hjertruds skrig.
Jeg forbander mig selv.
Hun har brug for hjælp.
Goddag.
Jeg hedder Lorch.
Und ich bin Ludwig...
Du...
Du må være Dina.
Jeg håber ikke, du har noget imod, at jeg... øver mig lidt.
Nej, mere! Mere! spil mere.
Mere! Mere!
Ja.
Det er... frøken Dina. Hun...
Lorch var et under.
Han åbnede for musikken og lod den strømme gennem huset -
- som en iskold bjergstrøm.
Vandet var ikke farligt, når han spillede.
Jeg var sikker på, at mor havde sendt ham, -
- fordi hun ikke selv kunne være hos mig.
Og Lorch løftede mig op og hen over bjergene.
Jeg kunne aldrig falde ned igen.
Nu er tiden vist inde til at læse lidt.
- Nej. - Jo.
Her i huset kommer man til måltiderne til tiden, Dina.
- Og giv hende noget på fødderne. - Ja, herre.
Nå... Hvordan går det med læsningen?
Læsningen?
- Tjo... - "Tjo."
så læs noget.
I begyndelsen...
... skabte Gud...
... himmelen...
... og...
... jorden.
Hvad er det? Hvad lærer De hende, menneske?
Følg hende op på hendes værelse!
Vi har gjort store fremskridt med matematikken.
Piger har ikke brug for at kunne jonglere med tal.
Fru Hjertrud... Dinas mor.
Jeg kan forstå, at hun... døde under tragiske omstændigheder.
- Ja. Det er ikke noget, vi taler om. - Nej.
Men... Jeg kunne måske komme til at forstå barnet bedre, -
- hvis jeg vidste, hvad hun gik og tænkte på.
Det var hende, der gjorde det.
- Hvabehar? - Hun var skyld i ulykken.
Det var Dinas skyld, at min hustru fik den kogende lud over sig.
selv om det formodentlig ikke var med vilje.
Nej.
Ganske bestemt ikke.
Nej, hun vil ikke se mig.
selvfølgelig vil hun det.
- Din mor elsker dig. - lkke mere.
Kom nu her.
Tag mig i hånden. Kom, Dina.
Din mor er i himmelen. Hun...
Hun er lykkelig. For nu...
Nu er hun fri.
Fri for denne verdens sorger og bekymringer.
Og det er hun glad for.
- Er hun? - Ja.
Det var altså noget godt, der skete med min mor?
Tja...
Deroppe er der ingen bekymringer og ingen uartige piger.
Ingen andre kunne sende mor derop.
Jeg gav mor hendes frihed.
skal vi fortsætte?
Lad mig være. Jeg vil være sammen med min mor.
Mor... Mor.
Min mor var ikke væk.
Min mor var i himmelen.
Lorch sagde det selv. Min mor var lykkelig.
Fri for denne verdens sorger og bekymringer.
Den dag fandt jeg en knap, der var tabt fra hendes kjole.
Og da jeg samlede den op...
... skete det.
Jeg har din knap, mor, -
- så nu kan du aldrig forlade mig igen.
Du er blevet gråhåret, Jacob Grønelv.
Dina!
Er der noget galt i at være gråhåret? Det er gamle mænd.
Din mands hår er også gråt.
Nå, men...
Mine damer og herrer, værsgo at gå til bords.
- spiser Dina ikke sammen med os? - Nej.
- Hun spiser i køkkenet. - Det foretrækker hun.
Det lød som torden, når Tomas og jeg red sammen.
- Edward... - Ja?
- Vi må tale sammen. - Ja.
Det er...
Tomas så mig. Det gjorde Jacob også.
Godaften, Dina. Er du på vej i seng?
Ja, hvor skulle jeg ellers gå hen?
Edward...
Hvordan skal jeg sige det?
Jeg vil have hende.
- Hvem? - Dina.
- Min datter? - Jeg må ganske enkelt have hende.
Det er første gang, efter at jeg mistede min kone, at jeg...
Forstår du det, Edward? Jeg ønsker at gifte mig med hende.
Hør nu...
- Er du nu helt sikker? - Ja.
- Jeg taler med hende. - I dag? Lover du det?
- Det lover jeg. - Nej, nu.
Jeg gør det nu.
Tak. Tak skal du have.
Anders! Lad os komme af sted!
Goddag, frøken Dina. Jeg hedder Anders.
Jeg kommer fra Reinsnæs. Det er Ruben.
En gave fra min stedfar, Jacob Grønelv.
Jacob ejer egnens største handelssted. Han er rig.
- Han kan tørre røv med sine penge. - Dina!
- Du finder aldrig en anden som ham. - Jacob er en gammel knark.
- Du gifter dig med ham! - Aldrig!
Du skal aldrig slå mig igen!
De har jo været hos os ganske længe, Lorch.
- Ti år. - så længe? Det må jeg nok sige.
Nu må jeg desværre bede Dem rejse.
- Rejse? - Farvel, Lorch.
Båden sejler i morgen tidlig.
Lorch?
Du rejser da vel ikke?
- svar mig. - Lad nu være, Dina.
Jeg kan ikke blive her for evigt.
Jeg kan ikke lære dig mere.
Nu må du også lære at leve med et savn.
Du må ikke.
Du må ikke forlade mig.
Halløj!
Jeg forstår.
Lorch var rejst, og tilbage var kun...
... stilhed.
Så kom den.
Den store dag.
Her sad jeg.
Dina, som dræbte dem, hun elskede.
Ville de hylde mig, hvis de vidste det?
Jeg er Dina.
Jacobs hustru.
Men han ved ikke, hvem jeg er.
- Mor... - Min kære pige...
Velkommen til Reinsnæs.
Oline. Kom og hils på din nye frue.
Denne kvinde styrer køkkenet her på Reinsnæs.
Og det er min anden stedsøn. Kom her.
Dina, hils på Niels.
Det er vel tilladt gommens søn at kysse bruden.
Pas nu på, unge mand. Pas på.
Nu skal jeg vise dig huset.
Åh... Åh, Dina.
Hvis du vidste, hvor længe jeg har drømt om dette øjeblik.
Åh, Dina...
Hold op!
slip mig!
Kom ned, Dina. Jeg bønfalder dig, Dina.
Kan du så komme herned! Vil du ødelægge hele brylluppet?
- Dit møgdyr! - Ja, ja. Jeg ved det.
- Du er jo som en hingst! - Det sker ikke igen. Det lover jeg.
- Vil du have, at jeg skal tro det? - Jeg sværger.
Det kræver vidner.
Jeg, -
- Jacob Grønelv, -
- sværger -
- ved den almægtige Gud, -
- at jeg aldrig mere vil opføre mig -
- som en hingst.
Hvad er der galt?
Jeg ved det ikke. Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
skal du ikke tage tøjet af?
Den ligner ikke en tyrs eller en hests.
Hvorfor græder du?
- Godmorgen, mor. - Godmorgen, min dreng.
- Godeftermiddag, mener du. - Hvad?
Hvad er klokken?
- Hvad er der? - Nå, men...
Man kan jo ikke sidde her hele dagen. Der er nok at tage sig til.
Er der det?
Dina.
Vi må tale om, hvordan vi deler pligterne i huset.
Det ved jeg ikke noget om.
så er det på tide at lære lidt om husholdning.
Anders, kommer du? Kommer du?
Dina spiller musik... mor.
Bon... Vi taler ikke mere om husholdningen.
Og så bliver det din opgave at spille for husets gæster.
Passer det fruen på Reinsnæs?
Åh gud...
Ikke igen.
Du er alt for dyr.
- så må du handle et andet sted. - Der er ikke andre steder.
- Det ved du udmærket godt. - Ja.
- Ja? - Min kvittering?
skal du også have kvittering?
Du vil vel gerne kunne handle her fremover, ikke?
Dina... Jeg hørte dig ikke banke på.
Jeg hører, at I tager til Bergen med "Prins Gustav" i morgen.
- Har du set Tomas? - Hvem er Tomas?
- så skal din staldknægt måske hjem? - Tomas bliver på Reinsnæs.
Er du nu også helt sikker på det?
Er du nu også helt sikker på, at du kommer til Amerika?
Amerika? Hvad mente hun med det?
Jeg er så glad for, at Tomas bliver på Reinsnæs.
Er Jacob jaloux?
Grønelv, Grønelv, du flår skindet af os.
Nu skal du høre, Jacob.
Jeg har gennemgået din liste. Alt lige fra reb til sukker.
Hvis du går ind på at levere multebær til mig, -
- og kun til mig fra nu af, -
- til 1 2 skilling pundet, så pokker tage mig, -
- om du ikke kan få hele molevitten for 2000 daler.
Det lyder meget rimeligt.
Men det er kun, fordi det er dig.
- En cigar? - Lad være.
- Hvabehar? - Prisen for multebær er alt for lav.
Vi forsøger at gøre forretninger her.
Den foreslåede pris er markedsprisen lige nu.
Men til vinter stiger den til næsten det dobbelte. Ikke sandt?
Antyder De, at jeg er ude på at snyde en god, gammel handelspartner?
Nej, De er bare en mere dreven forretningsmand end min mand.
Frue... Jeg synes faktisk, De skulle gå Deres vej.
Min hustru bliver her.
Og jeg kunne godt tænke mig en cigar.
- Hvad foregår der? - En anarkist skal klynges op i dag.
Jeg vil se det.
Kusk! Vend om.
se på mig.
Lad denne verdens sorger og bekymringer forlade dig.
se på mig.
Giv slip.
Dina...
Dina. Dina.
Jeg tror, din far vil tale med dig.
Har du tænkt dig at spille hele natten? Hele natten, Dina?
Det kan ikke blive ved på den måde.
Være oppe hele natten og spille...
... og drikke og...
Kan vi ikke få bare en enkelt fredelig nattesøvn?
Forstår du, jeg...
Jeg er træt.
Jacob?
Jacob var ikke stærk længere.
Han var bange og ville ikke lege med.
Han var ved at få øjnene op for, hvem jeg var.
Nu!
Ved du, hvor Jacob er?
Er han ikke på Reinsnæs?
Når han går sin vej... Du ved, hvor han går hen, ikke?
Uanset hvad du hører, skal du fortælle mig det.
Ikke?
Nu!
Jacob forsvandt i dagevis, uden at jeg vidste, hvor han var.
En gammel hest, der ikke ville rides...
... som luskede i skjul.
Har du set Jacob?
Jeg har nemlig brug for ham.
Jeg har brug for ham.
Du er en flot mand, Jacob. Er du klar over det?
Jeg er en gammel mand, Anna.
En gammel mand.
Fred og ro...
Fuldkommen fred og ro.
Hvad er det?
En utæthed? En utæthed?
Han faldt ned fra taget. Det var utæt.
Åh, Dina...
Det er alvorligt, det her. Et åbent brud.
Undskyld, Dina. Jeg er forfærdelig ked af det.
Giv mig noget rom, din dumme kælling!
Hold op med at vræle! Møgkælling!
Jacob var kommet hjem. Men ikke på den måde, jeg havde ønsket.
Jeg dør, din dumme kælling. Jeg er ved at dø.
Han tryglede om tilgivelse, -
- men fik ikke andet end et råddent ben.
Dunsten bredte sig som et ondt rygte.
Jeg kan ikke lugte noget.
Det er koldbrand.
- Hvorfor give mig mad, mor? - For at hjælpe dig, min skat.
- Jeg er ved at dø. - Det må du ikke sige.
- Åh, Gud... - Jeg dør, mor.
Det skal nok gå, min skat.
Vi kører dig til lægen, så du kan få ordentlig hjælp og blive rask igen.
Mor... Det nytter ikke.
Jeg bliver aldrig rask igen.
De skærer bidder af mig, indtil der ikke er mere tilbage.
Det må du ikke sige.
De skærer bidder af mig.
Dina... Tag Tomas med.
Tomas!
Se på mig.
Se på mig, Jacob.
Lad denne verdens sorger og bekymringer -
- forlade dig.
... rev den sig løs.
stejlede den?
Hvad skete der, Dina?
Det er ordensmagten, du har med at gøre.
Kørte du for stærkt? Hvad fik slæden til at rive sig løs?
Var det hesten?
Stejlede den? Kørte du for stærkt?
Lad nu være, fru Dina!
Få hende dog til at holde op med det skrigeri!
Vi venter på dig, Dina.
Dina?
Fru Karen sagde, at jeg skulle blive i huset, -
- hvis du nu skulle få brug for hjælp.
Han var ikke min far, og hun er så afgjort ikke min mor.
Så du kan nok se, Anders, at hvis vi ikke finder det testamente, -
- så tilfalder det hele uden videre Dina, og vi får intet.
Vi får intet, intet, intet!
Ti stille.
Tænk nu, hvis nogen ønskede, Jacob skulle styrte ud over klippen.
Og denne stakkels "nogen" -
- nu har mistet stemmens brug af sorg.
Hold så op med det sludder.
JACOB GRØNELVs TEsTAMENTE
Niels burde kende sin plads.
En indskrænket mand skal man ikke sætte til at bestemme.
Jeg er Dina.
Jeg vil tage vare på Reinsnæs...
... altid.